Ett samarbete mellan Magali Cunico och Erik Hagman
![](https://magalicunico.com/wp-content/uploads/2022/06/Paviljong-C-3013-1024x683.jpg)
For english, please scroll down
Verket visades kl. 14-18, den 28 och den 29 augusti i anslutning til Paviljong C, Hökarången, i Stockholm och den 20 augusti 2022 utanför Sjöbo konsthall, i samband med min finissage. Den 10 maj 2023, visades verket åter i ett nytt sammanhang,, under Open Studios, på La Cité Internationale des Arts i Paris . Mer info hittar ni här; https://magalicunico.com/2023/08/04/reflections-and-a-whispering-and-three-trembling-shadows/
Verket är en installation bestående av en ljudinspelning och ett svart tält som fungerar som en camera obscura. Tanken bakom verket är att skapa en rumslig upplevelse av ett landskap som interagerar med vår närmiljö för att väcka minnen och erbjuda en mångtydig bild av vad vi anser att naturen står för.
Tältet är en tillfällig konstruktion som går att flytta till nya platser.
Verket En viskning och tre darrande skuggor anknyter till hur människan medvetet och omedvetet konstruerar en bild av sin egen omvärld som representerar våra föreställningar och önskningar. Denna inre bild är precis som i camera obscura, en projektion i ständig förändring.
![](https://magalicunico.com/wp-content/uploads/2022/06/Tre-Skuggor-210726-2913-683x1024.jpg)
![](https://magalicunico.com/wp-content/uploads/2022/06/Tre-Skuggor-210726-2869-683x1024.jpg)
A whisper and three trembling shadows is an ongoing collaboration between Magali Cunico and Erik Hagman. The piece consists of a tent that acts like a camera obscura together with a sound piece recorded at a meadow.
The intention behind the piece called En viskning och tre darrande skuggor is to create a spatial experience of a landscape that interacts with our immediate environment to evoke memories and offer an ambiguous picture of what we believe nature stands for.
A tent is a temporary construction that one can easily move to new places. It relates to how we, as human beings, consciously and unconsciously construct an image of our own world that reflects our ideas and desires. This inner image is just like in the camera obscura, a projection in constant change.